Bravo! Strålande!
Är dirigenten en total idiot? Vi gick igenom tempot sex gånger!
Det är adagio, adagio, adagio. Inte nåt hästkapplöpningstempo!
-Herr Crawford, jag är ledsen. -Var inte det.
Se bara till att få det rätt. Poesin har gått förlorad.
Och knacka! Hur ska jag annars veta om ni är klara.
-Jag kunde inte andas i den posen. -Du är inte anställd för att andas!
Det var första gången för henne.
Vi gick igenom numret hela eftermiddagen.
Hur vet jag när jag kan sticka in svärden? Jag kunde ha dödat dig!
Och jag hade blodat ner min dräkt.
Herr Wei Ling Soo, ni var som alltid strålande!
-Kan jag få en autograf? -Autografer är till för idioter.
-Jag vill bevisa att jag träffat er. -Det beviset vill jag helst undvika.
Tänk om ni grips för sodomi.
-Ja! -Stanley...
Burkan! Hur mår du, Howard?
Strålande. Du är fortfarande världsbäst.
Inte tack vare mina korkade medhjälpare.
Du är Perfektionist, snobb, geni. Lika charmerande som en tyfusepidemi.
Kan jag rå för att jag är omgiven av mördare?
Du höll oss i alla fall helt trollbundna.
Den sista effekten när du från sarkofagen hamnar i fåtöljen...
Jag trollar bort och trollar fram i min föreställning-
-när jag förflyttar min assistent över scenen i en steamer trunk.
Men det är inget jämfört med ditt nummer.
Jag uppfann själv den effekten. Om du uppför dig väl, och vi får tid-
-ska jag lära dig det. Det är så enkelt.
-Ett spektakulärt trick. -Härligt att se dig.
-När sågs vi sist? -Det är minst ett år sen.
-Och turnén går bra? -Ja, riktigt bra. Sista veckan nu.
I Barcelona avgudade de mig.
Och du kan inte gissa vem som kom i Zürich.
Enid Paxton. Hon den lilla i skolan.
Hon var assistent till oss båda.
Du sågade itu henne. Jag högg av hennes huvud.
Hon var orädd för nya saker. Hur har hon det?
Fint. Hennes ärr syns knappt. Men hon är fetare än min elefant.
-Va? Söta lilla Enid med lockarna! -Åren kan vara grymma, Howard.
Livet är otrevligt, brutalt och kort, som mannen sa.
Var det Hobbes? Vi två hade kommit bra överens.
-Ska vi gå ut och ta ett glas? -God idé, och uppdatera varandra.
-Stanley, jag behöver din hjälp. -Mystiken tätnar.
Jag bjuder på en whisky.
Familjen Catledge är underbara människor.
Caroline är en gammal vän. Rik familj från Pittsburgh.
Pappan blev miljonär på kol.
Societetsfolk som äger flera villor, en i Sydfrankrike.
Saken är den att en ung kvinna bor hos dem.
Hon har fått dem att tro att hon är ett medium.
Inte ännu en synsk megabluff! Värsta farsoten!
-De fascineras av hennes spådomar. -Hon säger det de vill höra.
-Och tar betalt för goda nyheter. -Exakt, och förstås en ung söt sak.
Ett vackert ansikte är ingen nackdel för en bedragare.
Brice Catledge, Carolines bror, arvtagare till familjens förmögenhet-
-tror att han är kär i henne.
Jag vet inte vem jag avskyr mest.
De som lurar godtrogna -
-eller de lättlurade offren, som får vad de förtjänar.
Brices syster, Caroline, är gift med en läkare, en psykoanalytiker.
Han insisterade på att seanserna skulle ske i närvaro av två forskare.
Nonsens, forskare är mest godtrogna.
Lite pinsamt, men jag måste erkänna att jag iakttagit hennes seanser.
Och jag kunde inte se nåt fusk.
Jag har iakttagit varenda rörelse, och jag känner ju till alla knep.
Men jag kunde inte hitta någonting misstänkt alls.
Jag började tvivla på min egen logik.
-Kanske är hon äkta. -Det finns inga äkta medier.
Allt är bara båg.
Från seansbordet till Vatikanen. Hur kan du säga sådär?
Jag oroar mig för familjen. Om du kunde se henne i aktion...
Du är ju världsbäst på att avslöja falska medier.
Olivia och jag ska till Galápagosöarna.
Du avskyr ju semestrar. Du kommer sitta på rummet och öva korttrick.
Du kommer aldrig se de stora sköldpaddorna.
Du har ju alltid älskat Sydfrankrike. Du kan hälsa på din moster Vanessa.
Får hon veta att den store Wei Ling Soo iakttar henne-
-ställer hon ju in seansen.
Simulerar huvudvärk eller skyller på motvilliga andar.
Ingen vet vem du är under alla de där kineserierna.
Du kan ge dig ut för att vara vem som helst.
Om hon lurat dig måste hon vara bra.
Men mig lurar hon inte.
Jag ser fram emot att få se hennes påhitt och avslöja henne.
- Skjuta på vår semester?! -Jag kan inte motstå.
- Du är så driftig, Stanley. -Var inte arg, är snart tillbaka.
Då så, åk.
Du har alltid förstått dig på mig. Ända sen vår första middag.
Jag trollade av din rubinring rakt ned i ditt löskokta ägg.
- Jag räknade ut hur du hade gjort. - Du var mycket imponerande.
Det krävdes bara logik och sunt förnuft.
Du gömde ringen i handen och distraherade genom att spilla salt.
Du drogs nog till mig för att jag kunde tänka klart.
Ja, din logik och ditt förnuft är i min klass, men du är även vacker.
Som du så ofta sagt, Stanley: "Vi är som skapta för varann."
Vilket oväntat nöje-
-att bli överraskad av min favoritbrorson och Howard Burkan.
-Lille Howard. -Burkan Den Store, tack.
Du är den enda av mina brorssöner som inte får mig att ha dödande tråkigt.
Precis min åsikt.
Om du hade en mildare framtoning, skulle du nog ha vänner.
-Jag är hans vän. Sagt i singular. -Alltså, han kan tolerera mig.
För publiken är du Burkan Den Store, men för mig är du lille Howard-
-som klippte sönder min favoritsjal med en sax-
-svängde trollstaven över bitarna, men den blev aldrig hel igen.
-Jag hade nyss lärt mig det tricket. -Hon kom aldrig över den sjalen.
Vadan detta oväntade besök?
Jag är här för att avslöja ännu en bedragare till spiritist.
Sen tänkte jag titta in för lite blodkorv.
Ja, familjen Catledge håller seanser i sin villa.
De har träffat ett begåvat medium. Hela Franska rivieran talar om det.
En amerikanska, Sophie Baker. Verkligen duktig.
-Men Stanley ska utvärdera henne. -Det ser jag fram emot.
Välkomna! Trevligt att träffas!
-George, Caroline. - Stanley. -Stanley. Mycket angenämt.
Det är Georges och Carolines förtjänst att jag är här.
De är inte lika lättlurade som Carolines mamma och bror-
-och hoppades att jag skulle kunna avslöja mediet.
När inte Howard Burkan kunde avslöja henne, insåg vi problemet.
Men så nämnde han sin vän Wei Ling Soo.
Vi är stora beundrare, som alla.
Som Howard kanske sagt heter hon Sophie Baker. Är namnet bekant?
Nej. Men tarvliga bedragare byter ju namn varje månad.
Jag missade att nämna att hon är här med sin mamma.
Höll du mamman under uppsikt vid seanserna?
-Dämpade hon ljuset? -Caroline, du satt närmast henne.
Hon höll min bror i handen och fick bordet att lyfta sig.
Jag letade efter de sedvanliga lyftanordningarna, men förgäves.
Hon lovade ta kontakt med min pappa som dog för ett år sen.
Som sagt, din mamma och bror är offer för ett trick, som din logik säger.
Det finns ingen andevärld och även om det fanns det-
-skulle en liten, amerikansk zigenare inte ha nyckeln till den.
Bara en korkad person skulle falla för det.
-Är hennes mamma och bror korkade? -Jag har inte träffat dem än.
De klamrar sig väl som de flesta fast vid ett hopp-
-i en värld utan hopp.
Vem ska vi säga att du är?
Presentera mig som Stanley...Taplinger.
En gammal vän inom import-export.
Herr Taplinger, kom upp till huset. - Kom, Howard.
-Vad är det för hemskt oväsen? -Min bror.
Han övar på serenader till Sophie.
-Howard! -Brice!
Får jag presentera min vän Stanley Taplinger?
-Angenämt. -Hej, herr Taplinger.
-Hur länge stannar ni? -Inte länge, måste vidare.
-Har du berättat om Sophie? -Flickan som är tankeläsare?
-Hon får sensoriska intryck. -Hur då?
Det är svårt att förklara. Det är mentala vibrationer.
-Vibrerar hennes huvud? -En drink?
-Kan man få en whisky? -Absolut.
Sophie såg mig i ögonen och berättade saker om mig hon inte kunde veta.
Om mina gamla flickvänner och ställen jag varit på.
-Tror du hon kan göra det med mig? -Självklart!
Alla frågor du kan ha om livet, livet efter döden... Skål.
Kanske har du nån avliden som du gärna vill ha kontakt med.
Hon ser allt, även in i framtiden. Hon är visionär.
-Och hon lär vara en fröjd för ögat. -Hon är en visionär och en vision.
Mamma finansierar en stiftelse för vetenskaplig studie av hennes arbete.
Efter den introduktionen är jag eld och lågor.
Hon avläser energi hos Lounsberrys, men är nog snart tillbaka.
De är väl några av era rika vänner, som hon gärna ville träffa?
-Ja. Hur visste ni det? -Mentala vibrationer.
Ursäkta. Herr Catledge, telefon från ert kontor i Paris.
Ursäkta mig.
Han tar inga affärsbeslut-
-utan att konsultera Sophie.
Han är en idiot.
Stanley, om du kan dölja din sarkasm-
-bara en aning, blir vårt uppdrag enklare.
Vi hoppas alla få möta någon med superkrafter-
-men den ende vi säkert kommer möta är klädd i svart kåpa.
När man talar om Djävulen och superkrafter... Här kommer hon visst.
Ja, där har vi henne.
-Herr Talmudge. -Taplinger.
-Förlåt, jag är så ledsen. -Ni är exakt så vacker som alla sagt.
Tack.
Vänta.
Säg ingenting. Jag får...en mental bild.
Är ni från Orienten?
Fjärran Östern? Kina?
Har ni besökt den delen av världen?
-Varför säger ni Kina? -Det är den bilden jag får.
Och vilken bild är det?
Nej...
Struntsamma. Den tonar bort.
-Och ni är hennes syster? -Mamma.
Säger ni det? Vilka vackra kindben.
Äpplet faller inte långt från trädet.
-Och vad gör ni, herr Taplinger? -Jag...
Vänta. - Sophie, vad kan du se om herr Taplingers yrke?
-Sophie är ett medium. -Är hon det?
Det är inte så tydligt-
-men jag får några vibrationer-
-som tyder på att herr Taplinger reser mycket.
Strålande vibrationer, men det är ju många som reser i arbetet.
Jag ser Tyskland. Har ni varit i Tyskland?
-Jag var nyligen i Berlin i affärer. -Det är minsann imponerande.
Herr Burkan är, som ni nog vet, trollkarl-
-och kallades hit för att avslöja brister hos min dotter.
Men han blev kvar och förundrar sig över henne.
-Vad är det jag hamnat i? -Ni sa inte vad ni gör.
Det gjorde inte heller er dotter.
Av en eller annan anledning är bilderna jag får liksom molniga.
Molniga? När ni säger att bilderna är molniga-
-är det stackmoln eller fjädermoln?
Herr Taplinger är affärsman.
-Inom vadå? -Import-export.
Jag ser...kinesiska tecken.
-Kinesisk skrift. -Kanske mitt kvitto från kemtvätten.
-Ni driver med mig. -Ni är i fel världsdel.
Jag importerar kaffebönor och kakao. Från Brasilien.
Det hade jag inte... Gör ni verkligen det?
Vi ska nog dra oss tillbaka nu. Sophie har haft en ansträngande dag.
Man blir utmattad av att kommunicera med andevärlden.
Jag är säker på att herr Taplinger inte tror på andevärlden.
Tvärtom. Det skulle vara ett bra ställe att öppna restaurang på.
-Vi måste gå, Sophie. -Andarna ska väl också äta.
Herr Taplinger är rätt så outhärdlig.
Ja, det är han. Men han är inte helt utan charm.
Grattis. Du har gjort dig impopulär hos alla här på en eftermiddag.
Jag har sett det förr. Snygg, ung tjej med en mamma-
-som sköter marknadsföringen, och Gud vet vad mer i mörkret under seanser.
Du borde se henne i aktion. Jag vill vara där, när du avslöjar dem.
Hon är inte ens en bra skådespelerska.
"Jag får bilder från Orienten. Kina!"
-Sånt nonsens! -Jag tyckte det var rätt bra.
För du är ju Wei Ling Soo och var nyligen i Tyskland.
-Ja, det är ju förföriskt. -Se upp, hon är listig.
Men hon är en bedragerska.
Det finns inget sjätte sinne, bara fem, och ingen andevärld.
Men det finns sammanträffanden.
Några gissningar stämde, men vi ska inte se det som mer än vad det är.
Er dotter ska försöka få kontakt-
-med min käre avlidne Harry i kväll.
Hon har väntat på rätt ögonblick. Hon behöver de rätta vibrationerna.
Vi måste köpa eller bygga ett ställe som passar för stiftelsens ändamål.
Det blir en del omkostnader, men alla elever får betala en avgift.
Och överskottet ska gå till forskning i parapsykologi?
Det mesta, undantaget driftkostnader och diverse annat.
Ni kan räkna med mitt stöd.
Jag har alltid vetat att det fanns mer mellan himmel och jord.
Det kan ju inte bara finnas det som vi kan se.
Det är en så dyster tanke.
Varför skulle Gud göra sig så stort besvär, om allt bara tar slut?
Sophie är ett levande bevis på-
-att världen är full av dolda ting.
Hon är en sån upplyftande varelse.
Inte så konstigt att min son Brice är så betagen i henne.
Jag jagar alltid
regnbågar
Ser moln
glida förbi
Med mina planer
går det som i alla mina drömmar
De går upp i himlen
En del får syn på en solglimt
Jag ser och hittar alltid regn
En del gör stora förtjänster
Men jag gör det aldrig
Åh, tro mig
Jag jagar alltid
regnbågar
Hoppas att lyckan ska hitta mig Men nej
-Du vet att jag är kär i dig. -Säg inte såna saker så fort.
Du såg mig i ögonen-
-och du kände mig genast bättre än jag känner mig själv.
Du visste mina drömmar, ambitioner. Säg inte att du är kär i någon annan.
Nej då, jag har aldrig haft tid att bli kär.
Mamma och jag har alltid rest runt.
Till skillnad från dig är vi från arbetarklassen.
Inte längre. Jag tar hand om dig och skämmer bort dig resten av livet.
Tycker du om att resa? Med lustjakter?
Tycker du om att gå på fester, köpa smycken, kläder, och gå ut och dansa?
Jag är bra på att dansa och jag kan nog...
...vänja mig vid lustjakter och smycken.
Jag hade ett intressant samtal med herr Taplinger...som han kallas.
Han har en klassisk neurotisk personlighetsstörning.
Intelligenta föräldrar som bråkade. Stod närmare sin moster än sin mamma.
Besatt av döden. Tror inte på nåt.
Finner ingen mening med livet. Totalt depressiv.
Allt sublimeras i konsten. Och han är något av en konstnär.
Han började som utbrytarkung.
Intressant val. Om någon skulle vilja fly verkligheten...
Men liksom Freud vill han inte låta sig förföras av barnsliga tankar-
-bara för att de ger mer tröst.
En djupt olycklig man.
Jag gillar honom.
-Miss Baker. -Hej.
-Utvilad, förmodar jag? -Ja, tog ett bad och sov en stund.
Och nu är ni fräsch igen.
Inte helt. Jag drömde en mardröm.
Såna har jag också haft.
Jag drömde att jag förföljdes av en illvillig kines.
Ni har Fjärran Östern på hjärnan. Vad kan det betyda?
Det vet jag inte.
Gokväll. Jag hörde att ni håller seans i kväll.
Hon har väntat på rätt ögonblick och nu står planeterna i opposition.
Vad ska de stå i opposition till? - Er ryggrad?
Kan ni genomföra seansen om en i rummet inte tror på den?
När ni kontaktar andarna-
-kommer vi kunna se deras själar?
Hur skiljer de sig från spöken? Eller är de spöken?
-Själar är nog något annat. -Har ni hört talas om ektoplasma?
Är inte det lite mjölkigt som yoghurt?
Ni är en skämtare, va?
Det liknar yoghurt men är faktiskt fru Catledges avlidne man.
Middag... - Nu går vi till bords, Sophie.
-Är inte ljuset perfekt, mamma? -Vad händer under en seans?
Jag tror inte ni är så ovetande om det ockulta.
Min onkel Charles var med på en seans där det hände många otroliga saker.
Veckan efter avslöjades mediet och fängslades för att ha bestulit folk.
Charles...
Onkel Charles...dog drunkningsdöden.
Vad sa ni?
Va? Jag fick bara...
Jag fick bara några mentala bilder. Förlåt mig.
Kom, Stanley, vi ska... Du ser ju chockad ut.
Min onkel drunknade för många år sen.
När jag nämnde honom gick hon in i trans och mumlade "drunkningsdöden".
Hon visste att min syster gifte sig sjunde mars med en bankdirektör.
-Det kunde hon inte veta, om inte... -Börja nu inte du också.
Jag gör processen kort i kväll under seansen.
Nu vill jag att vi tar varandra i handen...
...medan vi kallar på...
...andevärlden.
Vi har samlats här i kväll för att kontakta en själ.
Grace Catledges avlidne makes själ.
Pappa till Brice...och Caroline.
Nu ska jag försöka gå in i ett transtillstånd.
Jag faller... djupare och djupare...
...in i trans.
Harry Catledge, ge mig ett tecken.
Ge oss ett tecken!
Harry!
Är det du, Harry?
Ande, ge oss en signal för ja.
Två för nej.
Harry, har du det bra?
Är du lycklig?
Ande...om du hör mig...
...ge mig ett tecken.
Det är inte möjligt.
Vi har båda fått saker att sväva.
Jag fick en gång en tiger att sväva.
Vi har våra tricks men här saknades det trådar och kablar.
Det svävade tills jag tog ner det.
Jag berättade just för...
...herr Pepperidge hur fint ni fick ljuset att sväva-
-utan något synligt stöd.
Synligt är visst nyckelordet här.
Är det Pepperidge eller Talmudge eller Taplinger?
Det var ett helt underbart supertrick.
Jag tog tag i ljuset och hittade inget som stödde det.
För där finns inget att hitta.
Min dotter är inte i underhållningsbranschen.
Hon gör inga trick. Hon är ett medium.
Jag hoppas er första seans inte gjorde er besviken.
Nej, den var helt perfekt. Det gjorde ni bra.
Minns inte när jag såg mamma så glad. Vill ni med och lyssna på het musik?
-Het musik? -Kom, Sophie.
Sa ni inte att man blir utmattad efter allt mentalt arbete?
Det blir man. Men jag älskar het musik.
Jag hoppas ni slipper fler mardrömmar om den elake kinesen.
Jag har kommit på vem han symboliserar.
Verkligen?
När jag var mycket yngre-
-såg jag Wei Ling Soo. Har ni hört talas om honom?
En vit man förklädd till kines. "Den store orientaliske trollkarlen".
Jaha. Och blev ni road av föreställningen?
Ja, i högsta grad. Han var strålande.
Han fick en elefant att försvinna.
Det var så... Det var rena chocken.
Men det var förstås ett trick man kan lära sig genom träning.
-Och er föreställning? -Det är inte en "föreställning".
Det är som korttrick eller som att få en elefant att försvinna.
Jag säger att ni är Wei Ling Soo.
Jag säger att det finns inget ni kan göra, som inte jag kan kopiera.
Det tvivlar jag inte på. Ni är duktig.
Men att ni kan kopiera mina mirakler-
-bevisar inte, att de inte är äkta.
Det var verkligen en uppvisning. Hon imponerar på mig.
-Fann du inga tecken på trick? -Inte än.
Du kom för att avslöja henne, men hon avslöjade dig.
Ja, å ena sidan visar hon en förbluffande förmåga-
-men å andra sidan är det uppenbart att det hon hävdar att hon gör-
-trots perfekt utförande, helt enkelt inte är möjligt.
Vem avgör vad som är möjligt?
Jag är läkare och ser hela tiden nya upptäckter.
Saker vi aldrig hade drömt om. Att bota en blind genom att-
-lägga henne på en divan och be henne tala om sin barndom.
-Vem hade kunnat tro det? -Det utmanar vårt verklighetskoncept.
Om det finns en andevärld, ett liv efter döden-
-själar, tankeläsning, spådomar...
Ja, det vänder upp och ner på den vetenskapliga sanningen.
Om det hon hävdar är sant, skulle ju allt få en ny mening.
Och ja, en mycket hoppfull mening.
-Tänk om det fanns mer i livet... -Mer vadå?
Att livet inte slutar med döden? Att universum har en större plan?
Att Gud finns.
Nu ska vi inte överdriva. Kvinnan är en charlatan.
Vår existens är deprimerande men samtidigt ett faktum.
Det finns ingen metafysisk värld. Det vi ser därute är allt vi får.
Nietzsches skriverier om fenomenet Gud var ganska övertygande.
Godmorgon.
-Får jag...? -Har ni sovit gott, herr Taplinger?
Eller ska jag använda ert kinesiska namn?
Ni är en mycket duktig liten humbug, miss Baker.
Vad ska ni göra i dag?
Jag ska på fågelskådning med Brice. Vill ni följa med?
Det finns inte nåt mer meningslöst än att titta på små bevingade varelser.
-Varför inte följa med mig i stället? -Vart då?
Jag ska till Provence och hälsa på min moster Vanessa.
Vi kan äta lunch och småprata lite. Lära känna varandra bättre.
Ni tror att ni kan få mig att avslöja hur jag lurar folk.
Kom igen... Brice Catledge överlever nog-
-att inte få drägla över er under några timmar.
Jag vill gärna se Provence. Jag har aldrig varit där.
Får ni aldrig skuldkänslor över-
-att låta blåsta fru Catledge tro att hon talar med sin avlidne man?
Får ni aldrig dåligt samvete över-
-att krypa runt och krossa folks drömmar och hopp?
Inte om det är falska hopp.
-...kan de hjälpa dem igenom livet. -Ni medger alltså att ni är en bluff?
Har ni fått er cynism från er farfar?
Han vid handelsflottan som saknade ett finger.
Han saknade en tå.
Varför stirrar ni på mig?
-Var kommer ni ifrån? -Kalamazoo.
Det ligger i Michigan. Och ni är från London.
Jag ser ett vitt hus i Belgravia.
14...nej, 16.
Wilton Crescent.
Ett piano...
Det är korrekt och häpnadsväckande. Men jag köper det inte.
Jag är en rationell man som tror på en rationell värld.
Allt annat är galenskap.
Ni önskar att jag vore en bluff-
-så hela er orubbliga världsbild inte skakas om.
Tvärtom. Jag önskar i högsta grad att ni inte är en bluff.
Men det vore ju så pinsamt för er.
Ni har hela ert liv fört ett korståg mot spiritualism.
Ni skulle bli tvungen att medge att ni hade fel.
-Jag har inte fel. -Var det därför Jenny lämnade er?
Hur kan ni känna till Jenny?
Jag ser långt, blont hår.
Ett underbart skratt.
Ja, hon hade ett härligt skratt.
Men vem vill ha en pessimist som stänger in sig på rummet-
-och övar korttrick?
Jag ska säga er vem som vill ha en man som övar korttrick.
Som är en engagerad artist. Olivia, min fästmö.
Ja...
Olivia.
Jag ser två som är som skapta för varann.
Hur kan ni äta så mycket? Vi åt ju nyss lunch.
Jag älskar att äta. Psykoanalytikern säger att jag behöver kärlek.
Jag tror bara att jag är hungrig.
Många behöver kärlek men försöker inte äta sig till det.
-Vill ni ha lite? -Nej tack.
-Det är så vackert här. -Det är kortvarigt.
Stanley! Vad snällt av dig att titta in.
Och du måste vara Olivia.
Olivia? Nej.
Olivia är brunett.
Hon är lite längre än jag och hon är i London-
-mån om att snart komma iväg på resan så hon kan komma vidare med sin bok.
Jag heter Sophie.
Du är väl den amerikanska flickan som familjen Catledge uppskattar så.
Sophie säger att hon har telepatisk förmåga. Passa dig för vad du tänker.
Alla vet att din hjärna smider djävulska planer.
Stanley tror inte på spiritister. Han säger att alla är bluffar.
Då är du en mycket söt bluff.
Om ni ser allt och vet allt, var var min moster nyligen?
Nånstans för hennes hälsa.
Jag ser bad.
Är det ischias...eller reumatism?
Det är ischias. Och det här var ju helt fantastiskt.
Hur kan ni veta att jag just kommit hem från ett spa i Italien?
I varje fall inte genom mentala vibrationer.
Han har alltid varit så vetenskaplig. Redan när han var sex år-
-sa en av de snällaste lokala prästerna att-
-Stanley var kvarterets enda barn som skulle hamna i helvetet.
Och varför åka till Italien och betala för att bada i vatten-
-som inte har större medicinsk effekt än vattnet i ditt eget badkar?
Det vill jag inte diskutera. Ämnet får fram din värsta sida.
Du köper fortfarande det tokiga undermedlet.
Det är en hälsomix. Svavel, melass och kornextrakt.
Det är äckligt och utan påvisad effekt. Kanske som kräkmedel?
Är jag den siste förnuftige personen på denna planet?
Jag älskar honom, men han har alltid varit ett oförbätterligt barn.
-Får jag bjuda på nåt? -Nej tack, bara lite vin.
-Vi har just ätit. -Är det småkakor?
-Ni ska väl inte äta mer? -De är jättegoda.
Otroligt! Berätta nåt om moster Vanessas färgrika förflutna.
Låt henne vara i fred. Hon är inte en apa på cirkus.
Får jag låna telefon?
Klockan är tre och jag ska träffa Brice, men jag kommer inte hinna dit.
Brice Catledge är den unge morsgrisen, som är tokig i henne-
-och redo att lägga familjens förmögenhet på hennes konster.
-Han sjunger serenader för henne. -Det låter romantiskt.
Men för att förstå det måste du först bli mänsklig.
Den står inne på kontoret.
Varför tjatar du på henne? Hon är trevlig, även om hon är en bluff.
Den viktigaste regel för en trollkarl är att aldrig göra om ett trick.
Förr eller senare upptäcks knepet och han åker fast.
-Men ju mer jag ser på henne... -Ja?
...desto mer förbluffad blir jag.
Kan hon vara äkta?
-Jag tvivlar på mitt sunda förnuft. -Det har jag alltid gjort.
Du har alltid varit så säker på allt här i världen.
Jag har försökt lära dig att vi inte vet. Vi vet verkligen ingenting.
Vi är bara stackars begränsade människor.
En guldfisk förstår inte vem som byter vatten i skålen.
Om hon ändå vore äkta. Det mörka molnet över mig skulle försvinna.
Din fästmö skulle uppskatta en mer positiv brudgum.
Olivia tycker om mig som jag är. Sophie säger vi är skapta för varann.
-Har hon träffat henne? -Nej, men där gissar hon rätt.
Jag sa att jag blir försenad och att jag skulle smaka på er blodkorv.
Berätta nåt om min moster.
Har ni en näsduk-
-eller ett klädesplagg eller ett smycke jag kan använda?
Mina pärlor.
De är vackra.
Ja.
Jag får några...
...liksom molniga bilder.
Här kommer den vanliga teatraliska skiten.
Jag ser en betydande engelsman.
Kanske en parlamentsledamot.
Fortsätt.
-En kärlekshistoria. -Otroligt. Det kan ni omöjligt veta!
-Något är på tok. -Vadå?
Han är gift. Jag ser en rad mötesplatser.
-Jag har inte berättat nåt! -Han kan inte lämna sin fru.
-Ni är förtvivlad. -Ni är ett mirakel.
-Ni svor att aldrig älska igen. -Hur gör hon det?
Och att aldrig gifta er.
-Det övergår allt förstånd. -Det här är en symbol.
Det är från uppbrottet.
Han gav mig pärlorna vår sista kväll tillsammans.
Sophie... Finns det verkligen en andevärld som du kan få kontakt med?
Finns det mer? Har jag inte sett det? Var har du varit hela mitt liv?
När insåg du att du hade denna fantastiska gåva?
Jag var mycket ung. I tonåren.
Och du såg det som ett sätt att tjäna pengar?
Pappa övergav oss. Vi var mycket fattiga.
Jag häpnar! Jag har alltid trott-
-att det inte fanns nåt annat än livets tragiska verklighet.
-Du är beviset på att det finns mer. -Mer vadå?
Mer mystik, mer magi.
Herregud.
Det här fixar jag.
Jag fick en ängslig vibration när motorn började ryka.
Jag ska titta på det här. Jag tror jag vet vad som är fel.
-Vad ska du göra? -Bara lugn. Jag tror det är...
Jag är faktiskt ganska bra på allt mekaniskt.
Jag har satt ihop hela motorn igen, men har de här två kvar.
Det stämmer inte. Om jag bara får dem på plats.
-Skynda på, för det blir regn. -Nej då.
Nej. Det är ju klar himmel. Jag ska bara fixa det här.
-Det regnar! -Strax. Jag ska bara sätta i här.
Vi måste få upp taket!
Det går inte, utan att först ta av det här.
-Okej, lyft, dra! -Det sitter fast.
-Inte så. Det går sönder. -Det blixtrar. Vi kommer dö.
Det måste finnas en krok. Kryp in under bilen.
Den har fyra gummidäck! Blixten kan inte slå ner i den.
In under bilen.
-Vi kommer dö! -Spring! Spring!
Stanley!
Jag har dig.
Åh, Gud! Jag känner till det här stället!
Jag känner till stället! Vi kan gå in. Kom!
-Är det öppet? -Det brukade alltid vara öppet!
Det var som sjutton! Det var ju riktigt uppiggande.
Tänk att jag hittade det här stället. Det är ett observatorium.
-Tack, gode Gud, att vi hittade det! -Vi blev ju bara lite blöta.
Vi kunde ha träffats av blixten. Vi kunde dö av lunginflammation.
Det hade din fästmö inte gillat.
Detta hade aldrig hänt om Olivia varit här.
Hon är dessutom duktig. Hon hade reparerat bilen.
-Är hon även mekaniker? -Nej, men hon är bra på allt.
-Du har tur, du. -Jag antar det.
Vad stirrar du på?
Du anar inte hur eländig du ser ut.
Jag fryser.
Kan du inte hålla om mig?
-Jag kan erbjuda dig min väst. -Nej, du är ännu blötare.
Lägg bara en arm om mig. Ge mig kroppsvärme.
Som liten var jag här med moster.
-Taket kan öppnas. -Kan det?
Man kan se universum. Det är hotfullt.
-Kan du öppna det? -Det är nog inte så smart just nu.
Vi klarade oss precis undan det. Det regnar fortfarande.
Vi får bara vänta tills det är över.
-Vad var så hotfullt med universum? -Storleken.
Fast jag var ju mycket mindre då.
Stackars Howards bil.
Är du lite varmare nu?
Du som är så bra på att förutse framtiden-
-förutsåg du nånsin-
-när du såg mig som kines trolla bort en elefant-
-att vi två en dag skulle hamna i ett övergivet stjärnobservatorium-
-i en regnstorm i Sydfrankrike?
-Det är högst ironiskt. -Det är makabert.
Jag är sömnig. Jag sover en stund.
-Det har slutat regna. -Det gjorde det för en bra stund sen.
Jag ville inte väcka dig. Du sov så fridfullt.
Min första fridfulla sömn på länge.
Är det med den här man öppnar taket?
Ja, jag ska visa dig. Jag har aldrig glömt hur man gör.
Tycker du det är hotfullt?
Nej.
Jag tycker det är ganska romantiskt.
Vem stal hjärtat mitt?
Vem får mig att drömma fritt?
Drömmar jag vet aldrig i uppfyllelse går
Det verkar som om jag jämt vara ledsen får
Vem vill att jag lycklig ska få vara?
Vem skulle jag ge mitt ja till?
Ja, du får gissa om du vill
Bara till dig!
Vad tänker du på?
-Inget. -Vet du vad jag tänker på?
Att vi gifter oss på sensommaren på Donaldsons lustjakt.
Den är enorm, så vi kan bjuda så många gäster vi vill.
Efter bröllopet seglar vi iväg med dem som vill följa med.
Från Monaco till Grekland. Smekmånad i grekiska övärlden.
Vad säger du om det?
Det låter väldigt flott för en flicka från Kalamazoo.
Vi slår oss ner i Europa. Du driver din stiftelse och blir världsberömd.
Jag kommer vara så stolt över dig. Mamma är så lycklig sen du kom hit.
Förut var hon så dyster, nu strålar hon.
Pierre, bär upp kartongerna. till frökens rum! Tack!
-Vad är det? -Du vet klänningarna du såg i stan...
Jag köpte dem till dig. Allihop. Jag skulle ju skämma bort dig.
Ska jag sälja strandvillan i New Jersey?
Då gör jag inte det. Jag ville faktiskt inte.
Den har ett sånt affektionsvärde. Det gläder mig att du sa det, Harry.
Fortsätt.
Harry, jag hoppas nästa fråga inte gör dig förlägen-
-men jag måste fråga.
Har du alltid varit mig trogen?
Jag visste det!
Vissa, så kallade vänner, påstod det motsatta-
-att du haft en långvarig affär med Sally Summers.
Jag trodde inte på det.
Men jag skäms över att medge att jag började undra.
Jag är så lättad över att höra att jag var den enda för dig.
För det var jag väl?
Du gör mig så lycklig.
Ser man på, ute och går... Varför övar du inte på rummet?
Jag är på för bra humör för det. Vad har Brice och du för planer?
Brice är i Paris denna vecka. Mamma och jag ska gå och bada.
-Det är nog inget för dig. -Nonsens! Jag tackar ja.
Ska bara köpa badbyxor och så ses vi vid poolen.
-Vi föredrar att bada vid klipporna. -Klipporna? Ännu bättre!
Lev livet farligt. Man lever bara en gång.
Eller kanske två, tre gånger, om ens ektoplasma räcker till.
-Du simmar bättre än väntat. -Jag dansar också bättre än du tror.
-Jaså? Då får du ta med mig på dans. -Kanske jag gör det.
Nu när livet inte längre är tråkigt, meningslöst och icke njutningsbart.
Det var ett citat. Dickens?
Din lilla stackare. - Ert underbarn har mycket att ta igen.
Är det inte Dickens? Det är det väl.
Beethovens sjunde är min favoritsymfoni.
Om du inte hört dem, så är stråkkvartetterna också sublima.
Särskilt de senare. Den femtonde och sextonde.
De är förstås intellektuellt krävande.
Så är det med intellektet. Men misströsta inte. Ditt kan höjas.
Det är fantastiskt. Jag har luktat på dessa blommor hundra gånger-
-och det är först nu jag verkligen känner doften.
Vad synd. Resten av mänskligheten, som du betraktar som idioter-
-känner blomdofter, men du är helt utanför.
Vänta nu. De har njutit av det utan att skänka det en tanke.
De stannade aldrig upp och funderade över-
-vad ruttet allt verkar vara.
Man föds, gör inga brott och blir ändå dömd till döden.
Lägg märke till att jag säger "verkar vara".
Alvin? Det är Stanley Crawford.
Ja, Wei Ling Crawford. Hur mår du?
Bra. Strålande.
Jag har ditt livs historia och du ska få publicera den först.
Nej...jo, alltså en uppsättning.
Men det är mycket mer än så.
Det är vetenskap. Det är filosofi. Det är religion.
Brice kommer från Paris i kväll. Veckan bara försvann.
Har du bestämt att ge honom ditt ja?
-Han driver på så hårt. -Jag skulle slå till, om jag var du.
Tänk logiskt. En outbildad nolla från en stad med löjligt namn-
-som har en mirakulös talang, utan egen ansträngning-
-och som nu fått smak för lyxliv. Lustjakter, bilar.
Vet du vad, Stanley?
Jag är inte fullt så desperat som du beskriver mig.
Ett visst antal...
...välbärgade män har förälskat sig i mig.
Verkligen? Det hade jag aldrig kunnat tro.
Men med den förmågan du har blir du självklart intressant.
Och du har fina drag. Men det är din förmåga som är...
Jag vill inte kalla den "charmant", men den är imponerande.
Till och med du sa nyss att jag har fina drag.
Mer än det. När ljuset faller som nu.
Hur dags på dagen är det?
Bra att veta inför jobbintervjuer.
I skymningen. Du är vackrast ungefär 20:20 en sommarkväll.
Det ska alltså skymma, så jag inte syns så tydligt?
Exakt.
Du ska belysas precis som elefanten jag trollade bort.
Jag tror vi avslutar här.
-Kommer du vara med på slottsbalen? -Ja, självklart.
Jag har hela livet drömt om en sån bal.
-Har du en dejt? -Ja, i högsta grad.
Jag ska gå med Sydfrankrikes mest charmiga kvinna. Min moster Vanessa.
Jag gillar henne.
Jag ska dansa och dricka och njuta av allt du berikat mitt liv med.
Kanske vi två också kan få en dans.
Sa du inte att vi kanske kunde få en dans?
Dina mentala vibrationer sa dig att mina fötter ömmar.
Varsågod. - Hon är så glad för ditt stöd. - Moster Vanessa...
Du är den enda i kväll som inte sagt nåt om mitt utseende.
Jag är överväldigad. Jag anade inte att du kunde vara så vacker.
Så ska det låta.
Du måste ha använt många knep för att uppnå den effekten.
Tack.
Helt utan den perfekta ljussättningen som du ger din elefant.
I morgon äger pressmöte om dig rum.
Säg mig, Stanley...
Om du bortser från min förmåga...
...som har vänt upp och ned på ditt liv...
...har du inte...
...under den tid vi tillbringat tillsammans...
...fått några andra...tankar...
...om mig?
Jag har ju sagt att jag beundrar dig.
Jag menar inte som spiritist.
Jag menar som kvinna.
Som kvinna?! Vilken underlig fråga.
Jag har aldrig sett dig som kvinna.
Du var en charlatan tills du överbevisade mig.
-Nu är jag ödmjuk och stolt. -Är du stolt över mig?
Över dig? Nej, över mig själv-
-över att vara så storsint och erkänna att jag haft fel i alla år.
Jag har varit ganska snobbig och ohövlig.
Sett ner på andras övertygelser.
Så du har aldrig sett mig som kvinna?
Jag har ju alltid vetat att du inte är av mitt kön.
Och snygg att titta på. Alltså, jämfört med andra.
Jag har avslöjat några förskräckligt fula medier, hemska varelser.
Du förstår att jag allvarligt överväger att gifta mig med Brice?
Allt annat vore dumt av dig.
Du tycker inte att det skulle vara... lite förhastat av mig?
Du kan ju se in i framtiden och vibrationerna är säkert positiva.
Det sunda förnuftet skulle säga att han är ett perfekt parti.
Mer än du kunde hoppas på med din banala bakgrund.
Nu när du får ditt genombrott, kommer du klara dig bra ekonomiskt-
-dock inget i jämförelse med den förmögenhet Catledge har.
Mesta tiden kommer du ägna åt din stiftelse, där han blir till hjälp.
Så den tid vi har tillbringat tillsammans...
...har inte gjort nåt intryck på dig...
...över huvud taget?
Jo, men...
...du står väl inte och säger att du har känslor för mig?
Och om jag hade det?
Det är ju absurt. Föreställer du dig att vi två...
Räcker det inte med att du öppnat mina ögon för livets glädjeämnen?
Du har erövrat mitt sinne. Vill du nu också erövra mitt hjärta?
Jag tycker bara att under den tid vi varit tillsammans...
Att du...
Missförstå mig inte nu. Jag har djup respekt för dig.
Och i morgon säger jag det till hela världen.
Ursäkta mig.
Där är du ju, Stanley. Jag dansade ända till gryningen.
Kan du fatta, det lilla mediet har blivit förtjust i mig.
Inte så konstigt, du är ju hennes duktigaste pressagent.
Nej, alltså hon har känslor för mig. Hon tror visst att hon är kär i mig.
-Men ni har ju båda annat sällskap. -Ja, och det vore inte klokt.
Hon är så nära att fånga en rik ung man, även om han är en dåre.
Sophies egna vibrationer säger att Olivia och jag är skapta för varann.
-Du har visst tänkt mycket på saken. -Jag blev ju ganska förvånad.
-Hon ser helt underbar ut i kväll. -Ja, verkligen.
Hon gjorde en ganska överrumplande entré.
Kom. Jag ska köra hem till Provence.
Och du ska möta ett antal journalister om några timmar.
Hur upptäckte ni fröken Baker?
Jag kom för att avslöja henne, som jag har avslöjat många andra.
Men jag kom till den obestridliga slutsatsen...
...att hon är ett äkta medium.
Hur kan ni vara så säker på att hon är äkta?
Jag kan själv alla knep. Avslöja falska medier min specialitet.
Vad har hon för framtidsplaner?
Hon vill bilda en stiftelse och en skola för ockultism.
Hur känns det att under alla dessa år ha haft fel om ockultism?
Ja, det är förstås lite pinsamt.
Men det gläder mig också att kunna se nya möjligheter i livet.
Kan man säga att ni inte längre ser världen så rationell och förutsägbar-
-som ni så obevekligt och ibland på ett förolämpande sätt påstått?
Jag förtjänar kritik. Jag har alltid satt min tilltro till vetenskapen.
Vad kan jag säga?
Men kanske är det så-
-att tron på människans höga rang-
-inte är nog.
Det blir en stiftelse i världsklass.
De är nära vänner, så jag kom genast, men blev helt ställd.
Så jag bad Wei Ling Soo att, under täcknamn, avslöja henne.
Men ni ser resultatet. Nu är han hennes störste fan.
Jag har tråkiga nyheter. Din moster har råkat ut för en bilolycka.
-Va? Är hon okej? -Hon ligger på sjukhuset.
-Jag måste dit. -Jag kör dig.
-Det här är Stanley. -Hej.
Hur är det med henne?
-På engelska. -Hon är inne på operation nu.
-Alla gör sitt bästa. -Kommer hon att bli bra igen?
-Just nu kan vi bara hålla tummarna. -Hålla tummarna?
Ni kan vänta därinne om ni vill.
-Är ni med på operationen? -Ja.
-Lugn. Läkarna här kan sin sak. -Hon är en otrolig kvinna.
Hon så gott som uppfostrade mig. Hon har gått igenom mycket i livet.
-Sätt dig. Jag hämtar te. -Jag är för uppskakad för te.
-Jag kan kanske hitta en whisky. -Det låter bättre.
-Hon borde inte köra i sin ålder. -Vi får lita på läkarna nu.
Jag vet hur hjälplös man känner sig.
Men man kan inte göra annat än att bevara sitt lugn och be.
Bönens makt. Jag har alltid förlöjligat den.
Samma här. Men en del tror benhårt på den.
Jag vet att det låter korkat. Särskilt från en vetenskapens man.
Men om det värsta händer-
-kan du åtminstone kontakta hennes själ genom Sophie.
Ja. Det är ju alltid en tröst, inte sant?
Jag hade aldrig trott att jag skulle säga det, men ja.
Du håller modet uppe och jag letar rätt på whiskey.
Jag vet inte om Du kan höra mig.
Jag har inte alltid fört ett exemplariskt liv.
Jag har inte bara varit skeptiker och ateist-
-utan ännu värre, en man full av förakt för-
-människor som lever med tanken att-
-det finns en välvillig fadersfigur däruppe.
Jag har alltid betraktat det som barnsligt primitivt önsketänkande.
Alla dessa hopp om en mening med livet-
-en djupare mening.
Att allt vårt lidande på nåt sätt kunde tillskrivas...
...en större plan.
Men om det jag har sett på sistone är äkta-
-så har jag inte alla svar.
Och det är möjligt, till och med logiskt-
-att det finns ett syfte med att vi är här. Vi tjänar ett högre ideal.
Och att Du kan vara verklig.
Även om jag inte har rätt att förvänta mig nåt-
-är min moster, som jag älskar, i livsfara.
Och därför ber jag Dig...
Jag ber Dig...
Vänta nu lite.
Det här är det dummaste dravel-
-jag nånsin har hört.
Mitt sunda förnuft säger mig att jag...
...faller ner i ett förföriskt träsk av inlindade tomma fraser-
-för jag vill att moster ska överleva.
Den flickan...
...är en bluff.
-Jag sa ju att läkarna är enastående. -Bör jag inte stanna?
Du kan inget göra. Hon sover gott och reagerar fint på medicinen.
Operationen gick utmärkt. Hennes liv är utom fara.
Jag bad faktiskt en bön för henne.
Men sen avvisade jag det hela som rent nonsens.
-Inklusive fröken Sophie Baker. -Säger du det?
Om Sophie är en bluff hur gör hon då det, som hon gör?
Stanley! Vi var så oroliga.
Du anar inte hur oroliga vi var för din moster Vanessa.
Tack, gode Gud!
Jag kan försäkra er om att Gud inte hade nåt med det att göra.
- Hon hade duktiga läkare. - Vi har suttit som på nålar.
Kunde inte Sophie ha förutsett utgången och lugnat er?
Jag visste inte ens om det. Pressen kastade sig över mig.
Annars hade jag följt med dig till sjukhuset.
Hur som helst är det över nu. Slutet gott, allting gott.
Det är inte Dickens.
Nu när allt slutat så bra, ska vi gå ut i trädgården?
Brice, fru Baker. Jag tycker det är så spännande med stiftelsen.
-Vi måste diskutera det ekonomiska. -Mamma, jag stannar här.
Jag vill gärna i detalj diskutera i hur hög grad...
Jag kan inte föreställa mig alla tankar du måste ha haft.
Vanessa är ju en så rar kvinna.
En man som väntar medan en kär person opereras får många oroliga tankar.
Jag tänkte att om jag bad kanske mina böner skulle bli åhörda.
Du funderade på att be?
Det hade jag aldrig trott att jag skulle få höra dig säga!
Och mitt ess i rockärmen var att även om moster Vanessa hade gått bort-
-kunde jag alltid genom dig få kontakt med henne i andevärlden.
Och det fick mig att le. Men hon klarade sig ju.
-Du ser utmattad ut. -Vem skulle inte vara det?
Jag behöver ett bad och en tupplur. Du får ursäkta mig.
Självklart.
Jag är så lättad. Moster Vanessa är en fantastisk kvinna.
-Ja, hon är underbar. -Vi borde fira detta med champagne.
Moster Vanessa är på bättringsvägen.
Dessutom är ju hela den här historien-
-en otroligt berikande erfarenhet.
-Har du inga samvetskval? -Varför skulle jag ha det?
För att ha fört din gamle vän bakom ljuset.
Jag ser det inte så. Att föra folk bakom ljuset är ju det vi gör.
Sen vi var barn-
-har jag spelat andrafiol till det självupptagna, egoistiska...
Han är genial i sitt jobb. Jag är bara en vanlig dödlig.
Men efter att i åratal ha följt i hans kölvatten-
-och känt avund och avsky-
-har jag äntligen bräckt den store Wei Ling Soo.
Jag har lurat mannen som inte kunde luras.
-Inte riktigt, Howard. -Hur...?
Du beundrade effekten i Berlin. Jag lovade lära dig den-
-om du uppförde dig väl, men det gjorde du inte.
Det är ett trick, Sophie.
Jag kan inte försvinna och sen samla ihop min ektoplasma-
-mer än vad du kan kontakta andar.
-Jag kan förklara... -Jag iakttog dig så noga.
Howard iakttog din mamma.
Men vem iakttog Howard?
Du kunde fritt knacka under bordet. Du tog tag i ljuset-
-och svor att det inte fanns kablar och jag litade på ditt ord.
Du knackade en gång för ja, två gånger för nej.
När Sophie lånade telefonen hos min moster-
-ringde hon dig, och du gav henne upplysningar om min moster.
Först kunde jag inte tro att du skulle svika mig sådär.
Men som du vet är jag misantrop-
-så när folk handlar omoraliskt-
-är det inte i strid med min människosyn.
Som pojkar valde vi båda två magin som vårt kall-
-och vi övade dag och natt.
Jag övade lika mycket som du och var lika bra.
Men du blev världskändis som den store trollkarlen.
-Det var orättvist. -Livet är inte rättvist, Howard.
Faktum är att det, som jag ofta sagt, är ganska vidrigt.
Tack vare Sophie...
...började jag tro på magi.
Och ett tag var jag faktiskt lycklig.
Som en idiot är lycklig. Lyckan är inte människans naturliga tillstånd.
Du har aldrig övat lika mycket och har aldrig varit lika bra som jag.
Förlåt, Stanley. Jag träffade Howard när han kom för att avslöja mig.
Han avslöjade mig lätt, men vi ingick en pakt om att lura dig.
Jag gick med på det för det betydde så mycket för mamma...och mig.
Jag betraktar ditt uppförande som en stor man betraktar pojkstreck...
...utförda av...vad ska vi säga? En pygmé!
Du är en bluff och det har jag alltid vetat innerst inne.
Jag önskar bara att jag inte spillt så mycket tid på dig.
Nu låter du som en uppblåst bakåtsträvare.
Vi spelade dig ett spratt, men ingen har kommit till skada.
Mitt rykte får lida. Jag framstod som en idiot.
Ditt rykte är helt egobaserat!
Ja, det spårade ur lite grann, men inget hemskt hände.
Du var lycklig. Du njöt av livet för en gångs skull.
Du såg världen som optimister ser den.
Vi hade roligt tillsammans. Så säg inte att du spillt tid på mig.
Annars hade du suttit på rummet och flyttat runt kort framför spegeln.
All min optimism var en illusion.
Jag började läsa boken, av den tyske filosofen, som du gav mig.
Jag förstod inte mycket men han sa: "Vi behöver illusioner i livet."
-Du menar lögner. -Du var lyckligare med lögnerna.
Vill du verkligen ta Grace Catledges sinnesfrid ifrån henne-
-nu när hon är säker på att hon var sin makes enda kärlek?
-Vi kan inte jämt lura oss själva. -Det måste vi...
...för att klara oss igenom livet.
Det är inte jag som säger det. Jag citerar bara herr...
Nietzsche.
Och i slutändan, vem vet vad som är verkligt eller inte?
Min bön för moster var nonsens. Läkarnas skicklighet var verkligt.
Nej! Det kan du aldrig veta. För George, psykoanalytikern-
-bad också för din mosters liv.
Kanske blev hans böner åhörda. Kanske änglarna gillar honom bättre.
Det här samtalet nedlåter jag mig inte mer till.
Jag stannar hos moster tills hon är på fötter igen och sen "hej då".
-Och du förlåter mig inte? -Det kan jag inte göra.
-Det kan bara Gud göra. -Du säger ju att Gud inte finns.
Det är exakt min poäng.
-Så skönt att vara hemma. -Säkert starkare än någonsin.
"Vad som inte dödar mig gör mig starkare."
En stor mans visa ord. -Inte han med "Gud är död" igen.
Han hade fel. Vad som inte dödar oss, plågar livet ur oss istället.
En näradödenupplevelse kan få en att vakna upp.
Jag har en annan idé för smekmånad.
Efter grekiska övärlden kan vi segla till Söderhavet.
Jag har alltid drömt om Bora Bora. Vad tycker du om det?
Jag har aldrig hört talas om platsen. Men namnet låter exotiskt.
Exotiskt?
Du är så bra på att alltid välja rätt ord.
Ja, självklart, Olivia. Jag är hemma om ett par dar.
Ska bara förvissa mig om att moster mår bra, och ge ett par intervjuer.
Några saker måste korrigeras. Jag hade behövt din taktfullhet nu.
Ja, självklart. Hej, min älskling.
Du är väl glad över att åka hem till London och lägga det här bakom dig.
Du kommer kanske uppskatta Galápagos. Du beundrar ju Darwin.
Stora sköldpaddor, ja. Jag antar det.
Och du saknar förstås Olivia.
En mycket fin kvinna, det syns på fotografierna.
Elegant och stilig. Perfekt till en man med din smak.
Det råder inga tvivel om att vi är som skapta för varann.
Du behöver en välutbildad kvinna-
-som är på din nivå.
-Och hon är dessutom attraktiv. -Ja.
Man kan lätt se oss framför sig, sida vid sida på livets resa.
Verkligen ett mycket vackert par.
Det råder inget tvivel om att vi passar perfekt ihop.
Som du själv skulle säga är det ett riktigt rationellt val.
Det är inte enbart intellektuellt. Jag älskar henne ju.
Vad insinuerar du? Det är nåt med ditt tonfall.
Självklart älskar jag henne.
Eller säger du att du tror jag blivit kär i Sophie Baker?
-Jag har inte nämnt Sophie. -Jag trodde det var vad du menade.
-Sophie Baker, den lilla bluffen? -Ja, den stackarn.
Varför skulle jag säga att du blivit kär i Sophie?
Jag vet aldrig vad som pågår i din lömska hjärna.
Bara tanken på dig ihop med den falska, amerikanska tankeläsaren...
Ja, det strider mot allt förnuft.
-Du är en logisk, intellektuell man. -Helt klart.
-På intet sätt banal. -Milt uttryckt.
Hon kan inte mäta sig med Olivia.
Jämförelsen är skrattretande. Olivia är fulländning och charm.
Sophie bluffar sig fram och lever på det ena tricket efter det andra.
-De två är inte jämförbara. -Sätt inga griller i huvudet på mig!
Hon har självklart haft det svårt.
Det är så lätt att döma folk-
-som inte föddes med samma privilegier som en själv.
Livet är hårt. Man måste göra det man måste för att överleva.
Så sant som det är sagt. Och folk väljer ibland fel-
-och ångrar det sen, även om...ingen skada skett.
Vem har inte gjort några tabbar här i livet?
Och det finns nåt ganska tilltalande hos Sophie.
Trots hennes avskyvärda beteende.
Ja. Hon har ett charmigt leende.
Det beror på hur mycket värde man sätter vid själva utseendet.
Jag värdesätter snarare högre dygder.
Själens skönhet.
Även om hennes ögon är behagliga att se in i.
Och hon kan vara underhållande.
Men Olivia är en välutbildad, kultiverad kvinna.
Passande en genial konstnär som du.
Ja, min genialitet måste tas i beaktning.
På papperet finns inget skäl till att föredra Sophie framför Olivia.
Jag skulle säga motsatsen.
Så du tycker att jag ska vara ärlig mot Olivia-
-och berätta att jag, helt ologiskt, blivit kär i Sophie?
-Det är en befängd tanke. -Ren galenskap.
Men jag känner...
...att du älskar Sophie.
Jag förstår. Du är förbryllad och förvirrad-
-för din fåniga logik säger dig att du borde älska Olivia.
Fåniga logik?
Men den logiken betyder så lite jämfört med Sophies leende.
Vad är det du säger?
Att världen kanske är eller inte är utan mening...
...men där finns i alla fall nån slags magi.
Jag har irrationella positiva känslor för Sophie Baker.
Det är som att se ett trick jag inte kan räkna ut.
Jag skulle helt enkelt agera.
Ryktena säger att hon redan sagt ja till Brice Catledge.
Har du börjat läsa de stora klassikerna?
Ja.
Du sa en gång att inte misströsta, att det finns hopp för min hjärna.
Jag var kanske lite sarkastisk.
Men medge att du använde dig av några riktigt billiga knep.
Ja, men den tiden är förbi.
Jag behöver inte längre bekymra mig om var jag ska sova eller äta.
Antar att Brice Catledge nu friat till dig.
Ja. Ett ytterst frestande frieri, inte sant?
Jag antar det. Men jag kommer med ett som är ännu mer frestande.
Mer frestande än det här?
Jag kom för att säga att jag av någon outgrundlig orsak-
-som strider mot allt förnuft-
-på sista tiden har upplevt små, mycket små-
-men märkbara inre känslor förorsakade av ditt leende.
-Vad storsint av dig. -Det tänkte jag att du skulle tycka.
Och då min själ är storsint och klarar av allt invecklat-
-som hos alla stora tänkare har jag beslutat att förlåta dig-
-och ta dig under mina vingar.
Dina vingar?
Metaforiskt. Jag har ju inga vingar.
Jag menar bara att... hur otroligt det än låter-
-och det är ingen liten gest, med tanke på den skam du orsakat mig-
-så är jag... villig att ta dig tillbaka.
-Ta mig tillbaka vartdå? -Under månen. På observatoriet.
Jag ångrade det jag gjorde.
Men jag kunde inte ändra kurs.
Jag ber om ursäkt. Verkligen.
Jag tar emot din förlåtelse. Det är mycket generöst av dig.
-Men nu måste jag gå. -Gå? Jag har inte talat färdigt.
Gör det då. Och gå sen, för jag ska på middag med min fästman.
Jag har kommit för att säga, att trots allt som hänt-
-är jag villig att gifta mig med dig.
Va?
Du inser inte vilken tur du har. Det förstår jag ju.
Lika bra som du är med kort i handen-
-lika urusel är du på att fria.
-Jag har aldrig friat till nån förut. -Inte ens till din fästmö?
Hon friade till mig.
Jag har aldrig förr känt behov av att fria.
Tänk dig för! Vi är inte som skapta för varann.
Du har själv sagt att om hjärtat styr hjärnan, slutar det i katastrof.
Men saken är den att jag älskar dig.
Och nånstans i ditt förvirrade lilla kriminella hjärta håller du av mig.
Jag gifter mig med Brice Catledge. Du rådde mig att göra det
Lyd inte mina råd! Jag är en obotlig excentriker.
Brice avgudar mig. Och han erbjuder mig ett liv med resor-
-spännande upplevelser och hög standard.
Han dyrkar dig, och du vill inte bli dyrkad. Du blir uttråkad.
Men segla runt i grekiska övärlden? Och Bora Bora?
Det är bara klippor i havet! Det handlar om vem man seglar med.
Vill du tillbringa livet med en man som spelar ukulele för dig?
Du vet att jag håller mycket av dig.
Jag höll till och med på att bli kär i dig.
Men du fick mig att inse hur irrationellt det var-
-och bevisade det med geometrisk logik.
-Geometri var aldrig min starka sida. -Vad kan du erbjuda mig?
Vresiga utbrott? Förolämpningar?
Pessimistiskt beklagande över hur hemskt livet är för oss alla?
Med dig är jag inte dyster.
För jag fick dig att tro att det finns mer mellan himmel och jord.
Jag har inte mist min pessimism.
Men du är som en oas mitt i den obarmhärtiga öknen.
Och vad kan jag erbjuda dig...?
Ett liv med ett talangfullt och spirituellt geni.
-Jag måste gå. -Du får inte erbjudandet igen.
-Var nu inte så otacksam. -Hej då, Stanley.
Jag tänker inte stå med hatten i hand och vänta på en värdelös blufferska!
Säger du inte ja nu, så tar jag tillbaks frieriet.
Hör du? Din irriterande lilleputt! Du kastar bort ditt pass till paradiset!
-Kan du förlåta mig, Stanley? -Jag har förlåtit dig, Howard.
Och jag har förlåtit Sophie också.
Visst, jag behövde få en fet paj slängd i ansiktet.
Jag såg en helt ny sida av dig. Det var uppfriskande.
Även nu genomborrar Sophies leende min själ.
Tror du nu på att vi har själar?
Jag tror på att var och en måste hitta en orsak att omfamna livet.
Och för mig är Sophie den orsaken.
Du har åtminstone insett att det hade varit fel att gifta dig med Olivia.
Jag talade med henne i telefon. Hon blev inte speciellt upprörd.
Hon var mycket lugn och samlad.
Hon är på Galápagos. Hon sa att hon var besviken.
Men hon förstod att såna här saker händer.
Och att det var bäst att komma till rätta med det redan nu.
Vilken härlig rationell människa. Henne måste jag träffa.
Hon är intelligent, vacker och gillar trollkarlar.
Nå? Hur gick det?
Kan du tänka dig att jag fick nobben.
Stackars Stanley.
Den lilla bluffmakerskan kunde ha fått mig, men valde Brice Catledge.
Ja, han är ju mycket rik och ser bra ut.
-Hon hade blivit lyckligare med mig. -Så du förlorade henne till slut.
Det är tråkigt, för där fanns verkligen nåt mellan oss.
Kemin stämde, nåt magiskt.
Jag säger kemi eller magi, för...
...jag tror att det för mig var kärlek vid första ögonkastet.
Kärlek vid första ögonkastet är ju en slags magi.
-Du behöver en drink. Vad vill du ha? -En whisky, tack.
-Hon visade sig vara en idiot. -För hon valde en snygg ung miljonär?
Hon kan ta sitt förnuft till fånga. Kvinnor ändrar sig ibland.
Det är för sent. Jag drog tillbaka mitt frieri.
Jag låter mig inte hunsas av stora rådjursögon och ett leende.
Fast hon är mycket mer än så.
Hon fick chansen och sa nej.
Så om hon ändrade sig skulle du inte ta henne?
-Det är för sent nu. -Åh, så envis kan du bara inte vara.
Klart att om hon vaknade upp och insåg-
-hur lycklig hon skulle bli med mig, hur mycket roligare hon skulle ha...
...hur mycket jag älskar henne...
-Men hon gav mig inget. -Inget tecken alls på kärlek?
Om hon hade gett mig ett tecken-
-hade jag tagit henne i min famn, burit iväg med henne...
...och gift mig med henne.
Jag ville bara få ett enda tecken.
Sophie?
Vill du gifta dig med mig?